Jakob Østerbye sagde op: Jeg ved bare, jeg skal noget nyt
INTERVIEW: Siden 2012 har Jakob Østerbye stået i spidsen for presse og kommunikation i henholdsvis Forsvaret, Skat og senest Banedanmark. Nu har han sagt op for at tænke over næste karrieremæssige skridt.
![Jakob Østerbye er stoppet i stillingen som kommunikationschef i Banedanmark, som han har bestridt siden 2016.](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=2560,f=jpeg/https://legacy.altinget.dk/images/article/182286/54607.jpg)
![Sine Riis Lund](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/Writers/4776-sine-riis-lund-2-48.jpg)
Sine Riis Lund
Journalist og redaktørFortalt til Sine Riis Lund
"Tidligere på året traf jeg et valg om, at jeg ville noget andet og mere med mit arbejdsliv. Det er fuldstændig udramatisk. Jeg har haft et fremragende forhold til direktøren, men jeg skal noget nyt, og jeg tror, at jeg kan bruge min erfaring, mit netværk og min ledelsesmæssige ballast i en anden ramme og udfolde mig endnu bedre, end jeg kan i den stilling, jeg lige har forladt. Da først beslutningen var truffet, vidste jeg, at jeg ville have svært ved at levere 100 procent over for mine medarbejdere og min direktør - så sagde jeg op.
Selvfølgelig er det angstprovokerende, men også livgivende, pludselig ikke at skulle stå op og tjekke hele mediebilledet for de store overskrifter, at tjekke, hvor politikerne står, og hvad der er blevet sagt i løbet af natten for at se, hvad kan man forvente at skulle håndtere i løbet af dagen internt og eksternt. Ingen tvivl om, at det bliver anderledes, men også en lettelse.
De svære sager
Jeg har siddet som kommunikationschef i tre tunge organisationer nu, som også har været kendetegnet ved at være kriseprægede. Der har været perioder, hvor jeg har arbejdet fuldstændig vanvittigt meget, og i det hele taget har arbejdet fyldt mange timer i mit liv.
En sag som udbytteskandalen i Skat fyldte meget for mig, kommunikationsmæssigt var den helt vild og ekstrem svær at skulle navigere i. Det gælder også sager som det forsinkede signalprogram til mange milliarder og sagerne om bøllemetoder i Skat. Det har været meget langstrakte sager med en rig detaljegrad.
De sager, der har gjort størst indtryk på mig, er dog dem, hvor der er mennesker direkte involveret. Den anden januar havde vi i Banedanmark den store dødsulykke på Fyn, og i min tid i Forsvaret var der flere sager med dræbte medarbejdere. Det er de morgener og dage, hvor man bare tager sig ekstra meget sammen, og det er de sager, der hæfter sig, når jeg tænker tilbage. Men kommunikationsmæssigt er det nogle af de lettere sager, fordi man har et setup, som man faktisk følger A til Z.
Tre store agendaer
Når jeg ser tilbage på tiden i de her tre styrelser, så har de set fra min stol været præget af de samme tre store agendaer, som har kørt ved siden af krisehåndteringen.
Den ene har været en slankning og optimering af organisationerne, et stærkt fokus på økonomi, og at alt skulle skæres til og gøres mere effektivt.
Den anden agenda har være hele digitaliseringen af styrelsernes og kommunikationsafdelingernes arbejde, uden at noget går tabt.
Sidst, men ikke mindst har der været et meget stærkt fokus på slutleverancen omkring bedre kommunikation og mere direkte værdi for borgerne.
Meget af arbejdet har handlet om at få de her klassiske gamle etat-styrelser til at arbejde på en helt ny måde, og det synes jeg faktisk er lykkedes rigtig godt her i Banedanmark, hvor vi har lavet en hel digital strategi og også fået åbnet mere op for kontakten med borgerne.
Det er en kompleks opgave at få de her tre agendaer bundet sammen. At krisestyre samtidig med at drive en forandring. At binde interesser sammen fra politikere, embedsmænd, medier, medarbejdere og borgere. At få alle de agendaer og ønsker til at gå op i en højere enhed. Det er virkelig en udfordring, men det er også i de komplekse situationer, at jeg bare ved, at jeg er stærk. Det er her, jeg befinder mig som en fisk i vandet.
De sager, der bliver rigtig, rigtig hårde som kommunikationsmand, er, når man kan mærke, at en sag begynder at gå ud over selvforståelsen i en organisation eller styrelse.
Jakob Østerbye
Krisekommunikation
Jeg kalder normalt krisekommunikation for kommunikationens tikamp, fordi der er så mange discipliner, du skal kunne. Folk ser det eksterne arbejde, men det interne og strategiske fylder faktisk meget mere.
De sager, der bliver rigtig, rigtig hårde som kommunikationsmand, er, når man kan mærke, at en sag begynder at gå ud over selvforståelsen i en organisation eller styrelse. For en ting er at forsvare en sag eksternt, en anden ting er at sørge for, at medarbejderne stadig er med ombord. At de stadigvæk er ambassadører. Det er svært i sager, hvor det kan virke næsten uforklarligt, hvordan noget er sket.
Selvfølgelig var sagen om EFI-systemet og udbytteskat i den henseende en svær sag. Rigtig mange medarbejdere i den organisation går op i, at tingene stemmer på kroner og øre, og mange følte sig tæt knyttet til styrelsen. På den måde var sagen et hårdt slag direkte ind i hjertekulen på rigtig mange mennesker, som stod tilbage og tænkte på, hvordan det overhovedet kunne foregå. Det er en kommission så ved at finde ud af i øjeblikket.
Hver gang vi har haft de større sager, har jeg gjort meget ud af at prøve at evaluere kommunikationsmæssigt, hvad vi kunne have gjort anderledes. En ting, der går igen, er, at det er vigtigt at være til stede og være tilgængelig, men det kan være rigtig svært, når først krisen begynder at melde sig. Folk begynder at gå i flyverskjul rundtomkring og trækker ofte mod håndvasken.
Med den erfaring og de år, jeg har nu, så tror jeg generelt, at jeg i krisesituationer ville have fokuseret mere på at blive ved med at holde styr på de interne tropper. I krisesituationer er det meget let som styrelse og leder at fokusere meget på politikere og medier og så lade medarbejdere og almindelige borgere stå tilbage på perronen. Der kan godt gå lidt selvsving i embedsværket i de situationer.
Det er i de komplekse situationer, at jeg bare ved, at jeg er stærk. Det er her, jeg befinder mig som en fisk i vandet.
Jakob Østerbye
Hvad nu?
Nu har jeg givet mig selv muligheden for at opsøge nye muligheder. Jeg er både super glad for og privilegeret over, at jeg kan gøre det på den måde.
Der er rigtig mange samtaler i gang i øjeblikket, men jeg har ikke sat en underskrift på noget nyt.
Lige nu regner jeg med at skulle bruge den kommende tid på at være mentor og coach på helt frivillig basis for unge ledelsestalenter og unge kommunikationsfolk, der skal ud i jobs. Jeg har i mange år trukket på tungere ledere i mit netværk, og nu kan jeg se, at jeg selv kan give noget til de unge. Jeg ved selv, hvor svært det er at komme ud især som ny leder og at skulle i gang med sit første lederjob. Der kan jeg bare se, at jeg har noget at bidrage med, og det giver rigtig god mening for mig at være med til at tage ansvar for, at vi får nogle dygtige ledere ud på det danske arbejdsmarked."
Kort om Jakob Østerbye
Jakob Østerbye er 43 år og har været chef for presse- og kommunikationsafdelingerne i både Forsvaret, Skat og Banedanmark. Han har en universitetsbaggrund inden for kommunikation og har tidligere været officer i forsvaret. Han bor i Værløse med sin kone og tre børn.
Få GRATIS nyheder fra Danmarks største politiske redaktion
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/10540/jakob-oesterbye.jpeg)