Venstre-borgmester har forstået den borgelige krise, men hans bog ridser kun i overfladen
Venstre-manden Jens-Kristian Lütken tilslutter sig tidens strøm af borgerlige bøger. Selvom bogen minder om klummer, der er sat sammen med hæfteklammer, præsenterer han ideer, der fortjener at sive ind i politiske diskussioner, skriver Christian Egander Skov.
![Lütken fremstår som en både sympatisk, tænksom og idérig politiker, og under andre omstændigheder kunne man som borgerlig læser faktisk blive begejstret over hans bog, skriver Christian Egander Skov. ](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=2560,f=jpeg/https://legacy.altinget.dk/images/article/284113/127970.jpg)
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/14729/christian-egander-skov.jpg)
Christian Egander Skov
Historiker, konsulent ved Tænketanken Prospekt, redaktør for Årsskriftet Critique![](https://legacy.altinget.dk/images/article/284113/127965-rating.jpg)
De kommer efterhånden i en lind strøm: De tidligere så savnede borgerlige debatbøger. Nu er der kommet endnu en: 'Det store samfund og den lille stat' med den lovende undertitel 'Hvordan det borgerlige Danmark tabte fællesskabet og hvordan det kan vindes tilbage igen'.
Forfatteren er den københavnske lokalpolitiker Jens-Kristian Lütken, Venstre-mand og indehaver af en af de talrige københavnske borgmestertitler – i dette tilfælde for beskæftigelse og integration – samt formand for Europabevægelsen.
Som titlen antyder, bliver begreber som fællesskab eller civilsamfund centrale i Lütkens projekt. Ja, i hvert fald retorisk. Han skriver:
"Det er gennem frivillige fællesskaber, at samfundet kan blomstre, og dets indbyggere kan blive til borgere og ikke blot skatteydere og klienter i en velfærdsstat. Danmark er blevet et godt land at bo i på grund af de forpligtende frivillige fællesskaber, som formede vores land i slutningen af 1800-tallet. Det er arvegods, som dagens politikere af borgerligt og liberalt tilsnit enten har glemt eller forsømt."
Endnu om borgerlig bog
Lütken tilslutter sig en mere generel kommunitær opmærksomhed i den borgerlige debatlitteratur, som vi også finder i Martin Ågerups 'Hvad det vil sige at være borgerlig', Dennis Nørmarks 'Ufrihedens pris', Anders Krabs 'Fri os fra den værdiløse borgerlighed', Alex Vanopslaghs 'Vejen til Ansvar, eller 'Må jeg være fri', forfattet af en hel bataljon Venstrefolk – eller for så vidt min egen 'Borgerlig krise'.
I bogens første kapitler – der også er dens bedste – kridter han ganske effektivt og jordnært banen op.
Christian Egander Skov
Historiker og konsulent, Tænketanken Prospekt
De forskellige bøger beskriver forholdet mellem individ, fællesskab og samfund lidt forskelligt og placerer sig forskelligt på skalaen mellem konkret politik og bredere samtidshistorisk abstraktion.
Men i bund og grund er det alt sammen "bøf på en anden måde". Og der er naturligvis en grund til det.
Forskydningen af fokus fra individualisme til fællesskabet var ikke alene en nødvendig konsekvens af en borgerlighed, hvor balancen for længst var gået fløjten.
Det var også en nødvendig konsekvens af den stadig mere tydelige skillelinje i politik mellem teknokratiet og dets modstandere.
Begreber som civilsamfund og fællesskab rummer et modstandspotentiale og henter deres styrke fra at være modbegreber til en magtstruktur, der forekommer stadig mere ustyrlig, uigennemskuelig og uimodsigelig – og som vel at mærke for længst har knækket den borgerlige individualismes modstandsvilje.
Reel borgerlighed, det vil sige den uden for debatbøgernes verden, er ikke et mod velfærdsstaten, men et med velfærdsstaten. Heri ligger vel en kerne i det, jeg i sin tid beskrev som en borgerlig krise.
Lütken bruger ikke samme udtryk, men beskriver samme virkelighed: Individualismen kan ikke stå alene, men må knyttes op på fællesskabet. Og i bogens første kapitler – der også er dens bedste – kridter han ganske effektivt og jordnært banen op. Lütken har faktisk forstået den borgerlige krises fundamentale karakter.
"Det er en ny form for nødvendighedens politik, en kondenseret og meget mere vidtgående afpolitisering af det politiske rum og den politiske debat". Lütken forstår også, at Venstre har medansvar for den situation, der kun er blevet forværret efter valget i 2022.
Lütken holder sig til overfladen
Herefter går Lütken dog hurtigt over i det mere konkrete. Selvom denne bevægelse fra det principielle til det konkrete er en øvelse, som borgerlig politik bliver nødt til at tage, får det hele et lidt overfladisk præg.
Det er, som om Lütken selv er klar over det, når han et sted udlægger sin bog som en samling af tanker og oplevelser, han har haft. Dette har to konsekvenser.
Lütken er ikke interesseret i at udfolde sit begreb om fællesskabet. I stedet bliver det en slags formular, der først og fremmest tjener det formål at afgrænse statens virkefelt.
Christian Egander Skov
Historiker og konsulent, Tænketanken Prospekt
For det første bliver bogens principielle ærinde mindre overbevisende.
Selvom Lütken forsøger sig med en konceptualisering af sin vision gennem begrebet "Det store samfund" – som han måske uden at vide det har lånt fra den konservative filosof Phillip Blond – bliver det aldrig tilnærmelsesvis klart, hvad der ligger heri.
Lütken er ikke interesseret i at udfolde sit begreb om fællesskabet. I stedet bliver det en slags formular, der først og fremmest tjener det formål at afgrænse statens virkefelt.
For med det store samfund følger i Lütkens perspektiv den lille stat. Ja, måske endda minimalstaten – et kættersk begreb, som man til sin store fornøjelse finder ham omfavne, kun for at kaste det bort mindre end en side efter, da det viser sig, at den minimalstat, han forestiller sig, slet ikke er så minimal, at det gør noget.
Det samme spor af konceptuel dovenskab gør sig gældende i forholdet mellem individ og fællesskab.
Når det et sted hedder, at vi bliver borgere som "hin enkelte", dækker det jo over en komplet misforståelse. For borgerskab – og dermed den borgerlige ideologiske kerne – afledes jo af, at man allerede er indlejret i et kollektiv.
Og mere generelt. Fællesskabet bliver noget, vi går ind i eller bør gå ind i. Men hvad med den anden side af sagen, det langt mere fundamentale, at fællesskabet er noget, vi udgår fra?
Noget andet er, at vi trods bogens undertitel aldrig rigtig får noget overbevisende svar på, hvorfor de borgerlige tabte fællesskabet, andet end at venstrefløjen tilsyneladende stjal det. Og at nogen på en eller anden måde har glemt det, uden at der af den grund kan rettes en principiel kritik mod træk i det borgerlig-liberale Danmark.
Det hele er godt, men alligevel gik det galt.
Lokalpolitiker går præcist til værks
Nuvel, bogens ærinde er ikke den slags vidtløftige overvejelser. Langt det meste af bogen handler som nævnt om det konkrete. Her kommer Lütken vidt omkring: Skoler, sociale klienter, Ukraine, Udkantsdanmark, integration, solceller, fri hash og lempelse af straffe til narkokriminelle.
Lütken fremstår som en både sympatisk, tænksom og idérig politiker, og under andre omstændigheder kunne man som borgerlig læser faktisk blive begejstret.
Christian Egander Skov
Historiker og konsulent, Tænketanken Prospekt
Det hele som perler på en snor.
Og misforstå mig ikke: Disse afsnit rummer gode elementer.
Lütken fremstår som en både sympatisk, tænksom og idérig politiker, og under andre omstændigheder kunne man som borgerlig læser faktisk blive begejstret.
Når Lütken er bedst, væves hans overvejelser sammen med personlige oplevelser, som sætter en ramme og skaber fast grund under en skrivestil, der ellers ofte kammer over i manifestets ulidelige tristesse.
Problemet er bare, at krydsklipningen sædvanligvis ikke rigtig fungerer.
Her kunne et skarpere redaktionelt fokus have været på sin plads. For idéen er der; hvorfor er den ikke udført bedre?
Resultatet bliver netop manifestet, eller måske mere præcist et sammensurium af betragtninger. Som klummeskribent genkender man sygen, for det kan indimellem være som at læse et utal af klummer, der er sat sammen med hæfteklammer.
Dog, hver især fungerer flere af de små afsnit, og bogen fortjener faktisk at blive både læst og diskuteret – og mange af de specifikke idéer fortjener at sive ind og befrugte de politiske diskussioner i såvel borgerlige som ikke-borgerlige hjem.
Få GRATIS nyheder fra Danmarks største politiske redaktion
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/14729/christian-egander-skov.jpg)
Christian Egander Skov
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/4803/jens-kristian-lutken.jpg)