Ansvarlig for Altinget: forsvar og Altinget: arktis.
Tidligere ejer og redaktør på nytkampfly.dk og Arktisk Nyt, som i marts 2018 blev til Altinget: forsvar og Altinget: arktis.
Min offentlige nøgle til krypteret kommunikation kan hentes her.
Jeg kan desuden kontaktes via app'en Signal, der giver mulighed for end-to-end krypteret kommunikation.
På rutsjebanetur gennem Den Kolde Krig
I andet bind af sin grundige dissekering af Den Kolde Krig tager historieprofessor Poul Villaume os med på en detaljerig og veldokumenteret rutsjebanetur. Han minder os om, at nutidens konflikt mellem Vesten og Rusland ikke er en ny kold krig.
![Det daværende Sovjetunionens generalsekretær Nikita Khrusjtjov (t.v.) og USA's daværende præsident John F. Kennedy (t.h.) til topmøde i Wien i juni 1961.](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=2560,f=jpeg/https://legacy.altinget.dk/images/article/268065/108257.jpg)
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/Writers/5060-andreas-krog-2-48.jpg)
Andreas Krog
Redaktør![](https://legacy.altinget.dk/images/article/268065/108258-rating.jpg)
Professor emeritus i historie Poul Villaume er nu klar med andet og næstsidste bind i sin store gennemgang af Den Kolde Krig. Denne gang er det perioden fra 1961 til 1977, som Villaume stiller skarpt på og går i dybden med.
Den danske historiker går dybt. Virkelig dybt. Vi kommer rigtig grundigt ned i mange af de både store og små begivenheder under Den Kolde Krig. Detaljeret men også præcist og knivskarpt uden overskydende fedt, dvælen ved pudsigheder eller særlige danske vinkler - som er uinteressante i det store billede.
Det store billede er netop hvad vi får her. Af en periode, som kun os over 40 år stadig kan huske den dag i dag.
Derfor er det godt, at de yngre generationer kan læse op på tingene i en tid, hvor vi ifølge nogle eksperter står overfor en ny kold krig mellem Vesten og Sovjetunionens efterfølger Rusland. At det ikke er tilfældet, argumenterer Poul Villaume i øvrigt overbevisende for i bogens forord.
Svedige håndflader
Mest indtryk gør selvfølgelig Villaumes minutiøse gennemgang af de 13 dage i oktober 1962, da hele verden holdt vejret under Cuba-krisen og stirrede ind i risikoen for en atomkrig. Der er vi ikke i dag.
Man skal være tæt på folkepensionsalderen eller ældre for selv at kunne huske de dramatiske dage i 1962. Er man ikke det, så giver Poul Villaume en detaljeret indføring i sagen, som får en til at sidde med tilbageholdt åndedræt og svedige håndflader.
På fornem vis dokumenterer han hvordan krisen også var et ”wake up call” for lederne i USA og Sovjetunionen.
Det afholdte dog ikke supermagterne fra at fortsætte deres ”powerplay” i blandt andet Berlin og stedfortræderkrige rundt omkring på kloden. I løbet af 1970'erne er oprustningen på begge sider af ”jerntæppet” imidlertid så enorm, at begge parter havde en interesse i afspændingen. Ingen havde en interesse i at fortsætte det hundedyre våbenkapløb.
Derfor er perioden 1961 - 1977 en form for rutsjebanetur, der starter på de høje nagler med Cuba-krisen og opførelsen af Berlinmuren og ender med afspænding i midten af 1970'erne.
(Inden det igen går den modsatte vej i starten og midten af 1980'erne for så at slutte med et brag i 1989. Men den historie må vi vente med at få i tredje og sidste bind.)
Kløften var enorm
I første bind af sin kold krigs-trilogi dokumenterede Poul Villaume ved hjælp af arkivmateriale fra 1940'erne og 1950'erne, at den sovjetiske militærstrategi i den periode var entydigt defensiv. Der er ingen tegn på planlægning af uprovokerede angreb på Vesteuropa.
I bind to fører Villaume så bevis for, at USA i starten af 1960'erne reelt havde op til 10 gange flere interkontinentale ballistiske missiler end Sovjetunionen. De amerikanske ledere italesatte ellers, at der var en ”missilkløft” i sovjetisk favør. Det var langt fra tilfældet. Det var faktisk stik modsat og kløften var enorm.
Poul Villaume bruger det ikke til at anklage USA for manipulation eller unødig oprustning. Han fremlægger på forbilledlig vis fakta objektivt og veldokumenteret.
En af bogens store styrker er netop den store mængde dokumentation, der blandt andet bygger på nyåbnede arkiver i både øst og vest. Noter og litteraturhenvisninger fylder således knap 50 tætskrevne sider i det digre værk på knap 500 sider.
Stor detaljerigdom
Med ”Mellem frygt og håb” fortsætter Poul Villaume det forbilledlige arbejde med at udrede, hvad der skete under Den Kolde Krig. Et arbejde, som blev startet i 2020 med ”Frygtens logik”, og som vil blive afrundet med tredje og sidste bind om nogle år.
Hvis han kan holde det høje faglige niveau med stor detaljerigdom og dokumentation, så vil vi til den tid sidde tilbage med en af de mest grundige gennemgange på dansk af en af de vigtigste historiske perioder i nyere verdenshistorie.
Få GRATIS nyheder fra Danmarks største politiske redaktion
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/3771/poul-villaume.png)