SIND: Behandling skal rette op på mislykket opvækst
![Kristian Bennedsen](/images/Person/7532/kristian-bennedsen.png)
DEBAT: Misbrugsindsats skal rette op på de skader, samfundet har overset under en dårlig opvækst. Det kræver en sammenhængende behandling, hvor den enkelte møder færre ansigter og flere effektive tilbud, skriver Kristian Bennedsen, næstformand i SIND.
Ingen forfatter
Af Kristian Bennedsen
Næstformand i SIND
For år tilbage gennemgik jeg som socialpædagog 74 tunge sager med misbrugere, der var i behandling.
En ”karriere” som misbruger er ikke noget, man vælger, hvis man har haft en god og sund opvækst, men et symptom på, at noget har været helt galt i opvæksten...
Kristian Bennedsen
Næstformand i SIND
Blot en af disse havde haft en tilsyneladende normal opvækst. Resten var præget af meget tunge problemer i opvæksten.
For eksempel misbrugende forældre, vold, seksuelt misbrug, psykisk sygdom i familien og ofte flere af disse problemstillinger samtidigt. En stor del af opvæksten var foregået i plejefamilier, på institutioner og på gaden.
Socialdebatten på Altinget : social har til formål at fokusere og styrke den socialpolitiske og socialfaglige debat i Danmark. Løbende inviterer Altinget : social eksperter, politikere, fagfolk og interesseorganisationer til at debattere udvalgte emner og/eller problemstillinger inden for det sociale område.
Læs mere om debatten her.
Bland dig gerne i debatten ved at sende en mail til [email protected]
En ”karriere” som misbruger er ikke noget, man vælger, hvis man har haft en god og sund opvækst, men et symptom på, at noget har været helt galt i opvæksten, ofte fulgt af store psykisk problemer.
Vi kan godt lide historien om mønsterbryderen, der gør op med sin opvækst og ”vælger” et andet og bedre liv, men historier om mønsterbrydere rummer oftest historien om en særlig indsats, eller en særlig voksen, der gjorde en forskel.
Skal følges op af social behandling
Langt de fleste voksne med et misbrug har misbruget som symptom og lindring på de sår, vi ikke fik lindret, da de var børn. Derfor er misbrugsbehandling ikke alene et spørgsmål om ophør af misbrug, det er ingen sag at afruse og afgifte eller igangsætte en substitutionsbehandling, det svære er at holde sig stof- eller alkoholfri.
De svære sociale problemer, man slæber med sig, kræver en meget større indsats. Ikke mindst fordi voksenlivet ofte har føjet til bunken med kriminalitet, håbløs gæld og ringe sociale og sundhedsmæssige forhold.
Misbrugsbehandlingen kan aldrig stå alene, den skal følges af social behandling, der hjælper med de sociale, problemer som for eksempel manglende uddannelse, bolig, social træning og økonomisk ruin.
Heroverfor står en mere og mere rigid lovgivning, hvor socialpolitik er blevet til arbejdsmarkedspolitik, også for en meget stor gruppe, for hvem erfaringer med arbejde er generationer væk.
Der er brug for en ny national plan for behandling, der også inddrager det gab, der er mellem misbrugernes forudsætninger og vores forventninger til deres rehabilitering.
Færre hænder, flere tilbud
Når man beslutter sig til en behandling for misbrug, bliver man også deltager i en spiral mellem misbrugsbehandling, psykiatrisk behandling, jobcenter, økonomisk forvaltning, boligkontor, osv. Inden man får set sig om, kan man let være i dialog med medarbejdere fra seks til syv forskellige forvaltninger og kontorer for at få den hjælp, man har brug for. Eller rettere sagt: Den hjælp, der kan tilbydes!
Tænk, hvis vi nu tog udgangspunkt i den situation, misbrugeren står i, for at tilrettelægge hjælpen, så man med én indgang og én eller få ansatte kunne få den hjælp, der er brug for. Eksempelvis:
- Støtte til at få sig en bolig og kunne fastholde den
- Hjælp med alle de konvolutter, der gennem årene er blevet ignoreret
- Et solidt forsørgelsesgrundlag, der ikke er truet af sanktioner om ophør, hvis man ikke lever op til krav, man ikke kan leve op til eller forstår, eller som ikke er realistiske lige nu
- En social støtte, der bringer en i gang med en solid og ofte langvarig rehabilitering - til et liv som deltager i vores ofte uforståelige ”normale” samfund.
Alle, jeg kender med et misbrug, vil gerne have et godt liv ligesom alle andre, men vejen er ofte lang. Specielt, hvis man kun har billeder om det fra fjerne forestillinger, ugeblade eller pædagoger, der i små glimt har vist det.
Misbrug er dyrt for vores samfund, dyrere end god behandling! Derfor kan det godt betale sig at gå hele vejen for at rette op på de skader, vi har overset gennem en mislykket opvækst. Måske den tidlige indsats, vi altid snakker om, burde være startet i vuggestuen. Når den nu ikke gjorde det, er der ingen lette genveje.
Lad os nu få et sammenhængende system, hvor den enkelte, der er i behandling, møder færre forskellige ansigter og flere effektive tilbud.
Få GRATIS nyheder fra Danmarks største politiske redaktion
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/7532/kristian-bennedsen.jpg)