Lisbeth Knudsen: Ja, SVM-regeringen er mærkelig. Men den er ikke stendød
Lang tid før et valg har både vælgerne og kommentatorerne dømt SVM-regeringen både død og begravet og tolket på dens interne dysfunktionalitet. Men måske skal vi holde op med at putte den ned i de gamle kendte kasser for politiske processer og i stedet vurdere den på resultaterne.
![Medier og kommentatorkøbing har været for hurtige til at kalde regeringen for stendød, skriver Lisbeth Knudsen. ](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=2560,f=jpeg/https://legacy.altinget.dk/images/article/284524/128743.jpg)
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/297/lisbeth-knudsen.png)
Lisbeth Knudsen
Strategidirektør, Altinget og Mandag Morgen, formand, Dansk Selskab for Virksomhedsledelse, Odense Symfoniorkester og Rønnow, Leth og Gori Arkitekter, Foreningen TjekDet og Demokratikommissionen, bestyrelsesleder, Niras”En mærkelig regering”. Statsminister Mette Frederiksen kom selv til at bruge det udtryk om SVM-regeringen på pressemødet onsdag med præsentation af regeringens program for den kommende politiske sæson.
Sandt nok. Den er mærkelig i forhold til, hvad vi er vant til. Og det gør måske sandt at sige ikke så meget, for vi har gennem årene oplevet danske mindretalsregeringer kæmpe med mere eller mindre kaotiske tilstande, hvor partimæssige kæpheste pludselig kunne ride ind midt i en højspændt politisk forhandling om helt andre temaer og ende med at komme i forligsteksten.
Når forhandlingerne var slut, kunne regnebrættet for vindere og tabere så gøres op i medierne, men hvordan tingene herefter blev implementeret, var der ikke så meget fokus på. Og både regering, Folketing og medier var videre til næste sag.
SVM-regeringen er stendød. Dens program opbrugt. Dens interne uenighed på vigtige strækninger åbenlys. Dens vælgertække mildt sagt begrænset for ikke at sige katastrofal dårlig. Den bryder traditioner og etablerer besynderlige ministerier for grøn trepart og koordinering af den nationale sikkerhed.
Den har end ikke gjort sig den ulejlighed at blive enig med sig selv om, hvordan man håndterer et pressemøde, hvor enhver nybegynder kunne forudse, at sagen om pensionsalderen ville blive pressens yndlingsemne. Den bragte ikke konkrete udspil til bordet på sundhedsreform, uddannelsesreform eller hjælp til børnefamilierne men levererede kun smukke ord om en god løsning i morgen. Dog ingen løsninger på problemet om de manglende børnefødsler, som man overlod til alle at komme med gode ideer til at løse.
Det er svært at gå op imod strømmen af kommentarer, men jeg vover alligevel det ene øje og prøver at være ”Rasmus Modsat” i anledning af den politiske sæsonstart.
Lisbeth Knudsen
Regeringen tager vilde chancer med nye folk på ministerholdet og prøver desperat at imødegå risikoen for et socialdemokratisk valgnederlag i København ved at skifte frontfigur inden kommunalvalget i 2025. Og det alt sammen på et tidspunkt hvor netop en regeringsrokade måske skulle have medvirket positivt til en tredje genstart af regeringssamarbejdet.
Tak for kaffe! Sådan ser mediedækningen af regeringens tilstandsrapport ud. Og det er jo noget af et håndværkertilbud. Det er svært at gå op imod strømmen af kommentarer, men jeg vover alligevel det ene øje og prøver at være ”Rasmus Modsat” i anledning af den politiske sæsonstart.
Er det os i medierne og kommentatorkøbing, der er født med forpligtelsen til at være magtkritisk, som vi er, partout vil have puttet dansk politik ned i de kasser, vi kender. Som vil have regeringer til at ligne det format, vi altid har kendt. Som vil have ministerier til at ligne dem, vi altid har kendt. Og som vil have de politiske processer til at ligne dem, vi har velkendte metoder til at afkode og beskrive i alle ender og kanter.
Kan vi vænne os til, at det ikke er for dårligt og utjekket, at regeringen helt åbenlyst udstiller sin uenighed og konstaterer, at her er man ikke færdig med at drøfte et gangbart kompromis, inden man møder pressen? Kan vi vænne os til, at det nogle gange er et politisk værksted i fuld åbenhed, og at der på et eller andet tidspunkt så kommer et udspil?
På samme måde som der kom det på folkeskoleområdet, ældrereformen og den grønne trepart. Men det format passer ikke til vores utålmodighed ag krav om handlekraft i medierne. Vi har en regering bestående af tre vidt forskellige partier, og vi borer i deres indbyrdes uenigheder, som om det var en sensation. Men det er det jo netop ikke. Bliver regeringen handlingslammet og ude af stand til at lave de fornødne kompromiser både med sig selv internt og med partierne i Folketinget, så skal det jo udstilles og problematiseres.
Statsministeren konstaterede på pressemødet i onsdags, at alle regeringens reformplaner lige som ikke rigtigt synes at kunne mærkes endnu ude i befolkningen, og at man derfor med ministerrokaden ville gøre en indsats for at have mere fokus på at organisere arbejdet med implementeringen anderledes effektivt, hvad enten det måtte være flere penge til velfærd i kommunerne, den grønne trepartsaftale eller andre ting.
Det er jo en rigtig konstatering. Ligesom det er en rigtig konstatering, at gennemførelsen af den grønne trepart og en effektivisering af det danske beredskab ville blive en vanskelig proces med dele af de udførende opgaver spredt ud over flere ministerier. Præcis som det har været tilfældet med digitaliseringsområdet indtil nu.
Den udmelding om en anden måde at organisere tingene på, bør medierne naturligvis følge nidkært op på. Hvordan bliver reformplanerne rent faktisk ført ud i livet? Sker der rent faktisk de forandringer i samfundet til det bedre, som var meningen med reformerne og de store politiske aftaler med brede flertal i ryggen?
Kan vi i medierne og hos kommentatorerne vænne os til, at nye ministerier godt kan være implementeringsministerier mere end ministerier for mere ny lovgivning og regulering? Som nu med ministeren for den grønne trepart og ministeren for beredskabet. Og Europaministeren for den sags skyld, som dog er en kendt model for et midlertidigt ministerium knyttet til forberedelsen og afviklingen af det danske formandskab i andet halvår 2025.
Jeg har ingen aktier i at være defensor for SVM-regeringen, men mange aktier i at se kritisk på mediernes politiske dækning, som jeg har beskæftiget mig lige siden jeg startede som journalist for mange år siden. Magtkritik handler ikke om at angribe, hvordan tingene foregår i dag set i forhold til bagspejlet, og hvordan vi plejede at se de politiske processer udspille sig, men om fordomsfrit at vurdere resultaterne af, hvordan tingene foregår nu. I nye formater og med en efter statsministerens eget udsagn ”mærkelig regering”.
Det var et stort tema i medierne, at de tre regeringspartier havde sat hinanden fri til efter sommergruppemøderne at komme med hver deres forslag og ønsker til regeringsprogrammet og de mere langsigtede politiske sigtelinjer som pensionsalderen blandt andet. Men er det ikke bare fordi vi er vant til, at en regering skal tale med en stemme altid, og gør den ikke det, er der dømt intern splittelse. Her har vi tre partier i det, de selv kalder et arbejdsfællesskab, så er det en krise, at de møder op på kontoret med forskellige ideer og temmelig usædvanligt siger det i fuld offentlighed for at vælgerne bedre kan genkende dem?
Kan man holde til at vente med at melde ud om pensionsalder-spørgsmålet? Næppe. Der vil blive et massivt pres på regeringen for at blive enige om en køreplan for den diskussion, og spørgsmålene vil regne ned over de tre partiledere fra nu af og lige så længe, vi skal vente på et svar. Formår de ikke at komme med det inden så længe, vil det blive en alvorlig sten i skoen.
Går regeringssamarbejdet op i hat og briller og intern handlingslammelse, fordi man ikke kan blive enige om kompromiserne, jo nærmere vi kommer en valgdato, så er det mediernes opgave at gå hårdt til den bold og udfordre regeringens berettigelse. Men der er vi bare ikke lige nu, hvor reformerne står i kø, og det indtil videre er lykkedes at gennemføre alle reformer med brede flertal. Magtkritik handler om at vurdere de enkelte ministres indsats og SVM-regeringens samlede politiske resultater, og hvad den har gjort og kommer til at gøre i forhold til at forandre det danske samfund mere end om at kritisere, hvad den gør anderledes på vejen dertil.
Få GRATIS nyheder fra Danmarks største politiske redaktion
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/297/lisbeth-knudsen.png)
Lisbeth Knudsen
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/49/mette-frederiksen.jpg)