40 år efter firkløverregeringen kan Haarder og Stig Møller stadig blive overrasket over dansk politisk
For 40 år siden skrev Bertel Haarder, Per Stig Møller og Tom Høyem bogen 'Mulighedernes samfund'. Siden da har både dansk og international politik foretaget et skift, ingen af de tre ronkedorer kunnet have forestillet sig, skriver John Wagner.
![Som både Bertel Haarder og Per Stig Møller peger på, er det en usædvanlig parlamentarisk situation, at et eller to partier, der i dag sidder i en socialdemokratisk ledet regering, måske efter valget skal være regeringsbærende for en borgerlig efterfølger, skriver John Wagner.](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=2560,f=jpeg/https://legacy.altinget.dk/images/article/283972/127788.jpg)
![John Wagner](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/1775/john-wagner.png)
John Wagner
Politisk kommentator og bestyrelsesmedlemHvis interessen for historieskrivning, politisk nostalgi og geopolitisk pessimisme er beskeden, så stå af her.
Hvis du alligevel fortsætter, vil du høre om tre politiske ronkedorer, som nærmest skamroser Poul Schlüters firkløverregering, som de selv var en del af, men frygtede bare ville blive en parentes i den politiske historie og et rengøringsselskab på hårdt arbejde efter et socialdemokratisk misregime.
Den blev spået tre måneder, men sad i samfulde ti år og fire måneder.
Du vil endvidere konstatere, at de med deres årelange erfaring fra dansk og international politik er skræmmende pessimistiske, hvad angår fremtiden – både geopolitisk og nationalt med hensyn til borgerligt samarbejde.
De tre ronkedorer er Bertel Haarder, Per Stig Møller og Tom Høyem – Nu forhenværende ministre, tidligere "chefideologer", men i den grad fortsat fit for fight som kommentatorer.
Anledningen her og nu er såmænd bare, at vi alle fire har sommerhus i Odsherred, og at jeg, inspireret af en snak med Bertel Haarder på årets Folkemøde på Bornholm, besluttede at invitere dem til en frokost for at mindes "gamle dage" og et interview med de tre, som jeg for nu 40 år siden havde i Weekendavisen.
Dengang var anledningen udgivelsen af bogen 'Mulighedernes samfund', som de tre var forfattere til.
Det er svært at være borgerligt alternativ til et socialdemokrati, som i stor udstrækning fører borgerlig politik.
John Wagner
Dengang som en højt tænkende undervisningsminister, Haarder, folketingsmand, Møller, og grønlandsminister, Høyem.
Siden er der løbet meget vand igennem åen.
Fra kold krig før Murens fald til Ruslands angreb på Ukraine, fra den økonomiske afgrund til en robust dansk økonomi og – måske ikke mindst – fra et indenrigspolitisk klima, hvor Socialdemokratiet efter et gevaldigt venstresving i begyndelsen af 1980'erne her 40 år efter nu sidder i regering med det liberale Venstre – med stort V.
Også de forhenværende ministre har været meget igennem.
- Bertel Haarder: Folketingsmedlem for Venstre 1975 til 2022, undervisningsminister 1982 til 1987, tidligere forskningsminister 1987 til 1993, integrations- og Europaminister 2001 til 1903, integrationsminister 2003 til 2004, integrations- og udviklingsminister 2004 til 2005, undervisnings- og kirkeminister 2005 til 2007, undervisningsminister og minister for nordisk samarbejde 2007 til 2010, indenrigs- og sundhedsminister 2010 til 2011, kultur- og kirkeminister 2015 til 2016 og medlem af Europa-Parlamentet 1994 til 2001.
- Per Stig Møller: Folketingsmedlem for Konservative 1984 til 2015, miljøminister 1990 til 1993, udenrigsminister 2001 til 2010, kulturminister 2010 til 2011 og tillige kirkeminister 2011.
- Tom Høyem: Landsformand for Centrum-Demokraterne 1973 til 1975, folketingskandidat 1975 til 1983 og grønlandsminister 1982 til 1987, rektor for Europaskolerne i Oxford, München og Karlsruhe 1987 til 2015, medlem af byrådet i München 1997 til 2000 og i Karlsruhe 2004 til 2024 for Tysklands liberale parti, FDP.
I det nu 40 år gamle Weekendavis-interview udtrykte de som tidligere nævnt frygt for, at firkløverregeringen bare ville blive en parentes i vores politiske historie og et rengøringsselskab uden anden dagsorden end den at rydde op efter Anker Jørgensens mange år med svage socialdemokratiske regeringer.
Men hvad er historieskrivningen så i dag?
Ja, ifølge de tre tidligere ministre var Poul Schlüter ikke bare den bedste statsminister, vi har haft, hvilket han lige er blevet udpeget til i Berlingske.
Regeringen blev en kæmpe succes – ikke en parentes. Tværtimod.
Firkløverregeringens fortjenester er den økonomiske genopretning med fast kronekurs, afskaffelse af den automatiske dyrtidsregulering og "kartoffelkuren", som ændrede det dansk samfund fra at låne til forbrug til at spare op, hvad også de historisk rammesættende arbejdsmarkedspensioner har medvirket til.
Schlüter selv har i sit 'Politiske testamente', som jeg skrev med ham tilbage i 2019, peget på arbejdsmarkedspensionerne som den vigtigste reform af det danske samfund, han fik gennemført.
Heri er de tidligere ministre som udgangspunkt ikke uenige. Men de peger også på andre afgørende beslutninger i Schlüters 11 år som statsminister:
Per Stig Møller: Med EU-folkeafstemningen i 1987 og Nato-valget i 1988 blev der skabt ro om Danmarks udenrigspolitik.
Lysten til at give karakterer til de enkelte partier i den såkaldte "blå blok" er ikke rigtigt til stede.
John Wagner
Bertel Haarder: Vi fik med reformerne på undervisningsområdet og kultur-kanons gjort op med Ritt Bjerregaards lighedstankegang. Kultur-konservatismen har sejret.
Tom Høyem: Med nedlæggelsen af Grønlandsministeriet i 1987 efter indførelsen af Hjemmestyret fuldendte vi den modernisering af forholdet mellem Danmark og Grønland, som var nødvendig for at bevare rigsfællesskabet.
Også etableringen af TV 2 og dermed bruddet på DR's monopol og etableringen af de faste forbindelser over Storebælt og Øresund udpeges som resultater af borgerligt samarbejde, når det er bedst.
Hvad så, når det borgerlige samarbejde ikke fungerer, som tilfældet er i dag med Venstre – og Moderaterne – i en socialdemokratisk ledet regering og Konservative – og øvrige mere eller mindre borgerlige partier – i opposition?
Lysten til at give karakterer til de enkelte partier i den såkaldte "blå blok" er ikke rigtigt til stede.
Men der er til gengæld enighed om, at det på nuværende tidspunkt er svært at se regeringen fortsætte efter det valg, der kommer senest i oktober 2026. Og at det afgørende for den næste regeringsdannelse nok bliver, hvad Moderaterne – eller rettere sagt: Løkke – og måske også Radikale vil.
Som både Bertel Haarder og Per Stig Møller peger på, er det en usædvanlig parlamentarisk situation, at et eller to partier, der i dag sidder i en socialdemokratisk ledet regering, måske efter valget skal være regeringsbærende for en borgerlig efterfølger.
Ikke mindst en regering, som bliver afhængig af to så konfliktsøgende politikere som Inger Støjberg (DD) og Morten Messerschmidt (DF). Spørgsmålet flagrer over Sejerøbugten, om det overhovedet er muligt at danne en sådan regering.
Der peges også på en anden måske helt afgørende forskel mellem situationen i begyndelsen af 1980'erne og nu 40 år senere.
I dag er det svært at se forskellen på socialdemokratisk og borgerlig politik.
John Wagner
Dengang kunne de borgerlige partier, inklusive Radikale med Niels Helveg Petersen i spidsen, se, at Socialdemokratiet var slidt op af de interne magtkampe med fagbevægelsen og en venstredrejning anført af Svend Auken og Ritt Bjerregaard, og derfor forenes om behovet for et regeringsskifte.
I dag er det svært at se forskellen på socialdemokratisk og borgerlig politik – og SVM-regeringen har jo ikke gjort det nemmere.
Med andre ord: Det er svært at være borgerligt alternativ til et socialdemokrati, som i stor udstrækning fører borgerlig politik – sikkerhedspolitisk, økonomisk og nu også på udlændingeområdet.
Også den geopolitiske udvikling har overrasket de tre massive tilhængere af et stærkt dansk engagement i både EU og Nato.
Brexit, Ruslands angreb på Ukraine, en højre-nationalistisk bølge i Tyskland, Frankrig og Italien – alt sammen udfordringer, som man ikke kunne forestille sig de første år efter Murens fald.
"Det havde vi aldrig drømt om, dette mareridt," siger Per Stig Møller.
Tom Høyem drager paralleller mellem udviklingen i USA, hvor kampen mellem Trump og Demokraterne splitter familier, og tilstandene i Tyskland, hvor det er Alternative Für Deutschland, som skaber konflikter – ikke bare i de politiske forsamlinger, men også i familier og venskaber:
"Samtale-demokratiet er og bliver Danmarks styrke – og at vi ikke på forhånd udelukker nogen fra at få indflydelse. Også det lærte vi af Schlüter dengang for 40 år siden."
Få GRATIS nyheder fra Danmarks største politiske redaktion
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/1775/john-wagner.png)
John Wagner
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/146/bertel-haarder.jpg)
Bertel Haarder
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/125/per-stig-moeller.jpg)