6 A'er: Ove Kaj Pedersen har skrevet en fremragende bog om den danske samfundsmodel
Ove Kaj Pedersens 'Myten om den danske model' er en fremragende, indsigtsfuld og inspirerende bog, der varmt kan anbefales til alle, der søger indsigt i den danske arbejdsmarkedsmodel, skriver historiker Niels Wium Olesen.
![Politologen Ove Kaj Pedersen har med 'Myten om den danske model' kastet sig over endnu en perspektivrig samfundsanalyse, skriver Niels Wium Olesen.](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=2560,f=jpeg/https://legacy.altinget.dk/images/article/277376/119323.jpg)
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/15962/niels-wium-olesen.jpg)
Niels Wium Olesen
Lektor og historiker, Aarhus Universitet![](https://legacy.altinget.dk/images/article/277376/119321-rating.jpg)
Det er aldrig petitesser eller erkendelsesmæssige nicher, som politologen Ove Kaj Pedersen kaster sig over, endsige gemmer sig i, når han udgiver bøger til det bredere samfundsinteresserede publikum.
Det er store, perspektivrige samfundsanalyser, der leverer noget nær totalforklaringer på forholdet mellem politik, økonomi, stat, global omverden og nationale aktørers interessevaretagelse. Ofte også med et godt øje til kulturelle forholds forklaringsfaktor.
Erkendelsesinteressen er ambitiøs og viljen og evnen til at formidle til et bredere publikum sympatisk og prisværdig. Det gjaldt det banebrydende værk 'Konkurrencestaten' fra 2011 og det gælder også den vellykkede nye bog 'Myten om den danske model'.
Den nye bog er på mange måder en eftertanke til 'Konkurrencestaten'. Perspektivet er flyttet. 'Konkurrencestaten' beskrev den danske samfundsmodel fra et politisk og velfærdsstatsligt perspektiv. Myten om den danske model beskriver samme samfundsmodel fra arbejdsmarkedets og det danske aftalesystems udsigtspunkt.
Den danske model
Det er dog ikke kun det samme indhold blot set fra et andet perspektiv, der formidles i den nye bog. Der er bestemt også ny indsigt og forståelse i 'Myten om den danske model'; for læseren, antageligt også for forfatteren.
Myten praktiseres gennem ritualer, typisk i forbindelse med overenskomstforhandlinger.
Historiker
Bogens grundsynspunkt er, at den højt besungne 'danske model' – altså arbejdsmarkedets aftalemodel, hvor arbejdsmarkedets parter forhandler overenskomster uden politisk indblanding – er en myte.
Her skal mytebegrebet ikke forstås som noget falsk eller forkert, men i ordets antropologiske betydning, hvor myter er væsentlige fortællinger om samfundet og dets sociale relationer, som via mytens forenkling skaber mening til processer og institutioner. Men gennem mytologiseringen forenkles mytens objekt urimeligt. Det komplekse gøres tilsyneladende indlysende, og dermed understøttes status quo.
Myten praktiseres gennem ritualer, typisk i forbindelse med overenskomstforhandlinger. Mytens påstand om autonome arbejdsmarkedsforhandlinger uden politisk indblanding tages til indtægt af parterne, når det passer dem, men negligeres også, når det ikke passer dem.
Det netop vedtagne milliardløft til lønninger til udvalgte offentligt ansatte grupper viser det med al ønskelig tydelighed. Ingen af de begunstigede grupper klagede over politisk indblanding.
Utallige regeringsindgreb siden det Septemberforlig 1899, som etablerede fundamentet for den danske arbejdsmarkedsmodel, antyder grundlæggende også, at modellen kun har overlevet i kraft af regeringsindgrebene, der sætter en stopper for konflikterne. Ellers havde det omkringliggende samfund nok ikke accepteret, at parterne i større eller mindre grad satte samfundet i stå.
Arbejdsmarkedets udvikling
Hvorfor opretholdes myten så? Fordi den som andre myter tjener et formål og sætter en række normer for, hvordan aftaler ideelt set bør indgås. Reelt er arbejdsmarkedsmodellen dog kun en del af et ritualiseret spil, som indgår i en decideret dansk samfundsmodel, som tog form i løbet af 1980'erne.
Sådan en myte er 'den danske model' altså i dag. Men den var det dog ikke i begyndelsen, hvor der var mere realitet i parternes autonomi.
Uden at man dengang brugte begrebet 'den danske model', etableredes aftalemodellen ved Septemberforliget 1899 mellem en række arbejdsgiverorganisationer og en række fagforeninger, hvor begge parter gensidigt anerkendte hinanden.
Udviklingen normalsubjektet afdækkes i en grundig og fejende flot historisk-sociologisk redegørelse fra reformationen op til slutningen af 1800-tallet.
Historiker
Arbejdstagerne anerkendte virksomhedsejernes ret til at lede og fordele arbejdet, arbejdsgiverne anerkendte arbejdstagernes ret til at organisere sig og lade sig være repræsenteret kollektivt ved deres fagforening.
Parterne var selvstændige og autonome, men det var en selvstændighed, der var givet og rammesat af politiske processer og beslutninger. Blandt disse processer og beslutninger var især to væsentlige. Særlig vigtig for arbejdsgiversiden var den grundlovsgivne ejendomsret.
Men lige så afgørende – og det for arbejdstagersiden – var skabelsen af det, Pedersen kalder 'normalsubjektet'. Udviklingen af dette normalsubjekt afdækkes i en grundig og fejende flot historisk-sociologisk redegørelse fra reformationen op til slutningen af 1800-tallet.
Her skabtes forestillingen om, at det enkelte individ – uafhængig af husbonden, herremanden, kongen og præsten – måtte træffe beslutninger for sig selv, herunder også ved egen vilje at sælge sin arbejdskraft og stifte familie. Den frie arbejder var skabt og kunne på egne vegne indgå arbejdskontrakt, altså lade sig ansætte på et arbejdsmarked præget af konkurrence. Eller lade være.
Det kapitalistiske samfund
Med disse forudsætninger for Septemberforliget af 1899 udvikledes det, som senere blev 'den danske model'. Det skete i takt med, at det kapitalistiske samfund Danmark tog form hen over det 20. århundrede.
I århundredets første halvdel skete det i samarbejde med lovgivningsmagten med etablering af Arbejdsret og Forligsinstitution og i århundredets anden halvdel med fremkomsten af velfærdsstaten og en avanceret og kompleks blandingsøkonomi.
Det er store og ekstremt komplekse historiske udviklinger, der blotlægges og analyseres i Myten om den danske model.
Historiker
Fra 1960'erne frem til milepælen Fælleserklæringen af 1987, der lagde fundamentet til den danske model for arbejdsmarkedspensioner, blev parternes samarbejde med regering og lovgivningsmagt intensiveret.
Først anerkendtes det af parterne, at der måtte tages samfundsøkonomiske hensyn. Siden, med Fælleserklæringen i 1987, skabtes en fælles og eksplicit forståelse af, at løn var en omkostning, som i fælles interesse og gennem forhandling måtte udmåles med hensyntagen til dansk konkurrenceevne på det globale marked.
Forhandlingen er imidlertid kun på overfladen en relation alene mellem arbejdsgivere og arbejdstagere. Den sker i samarbejde med regeringen, som koordinerer og justerer forhandlingernes udkomme med beskæftigelses- og velfærdspolitik.
Arbejdsmarked og velfærdsstat vokser sammen til en regulær samfundsmodel. Samarbejdet mellem arbejdsmarkedsparter og regeringen kan foregå på mere indirekte konsultationsniveau eller direkte og manifest gennem trepartsforhandlinger.
Værsgo: Den danske konkurrencestat. Nu fremmanet gennem et arbejdsmarkedsperspektiv.
En fremragende bog
Resultatet, som vi lever med på godt og ondt, er, at velfærdsstaten nok blev forandret, men alligevel blev opretholdt. Overenskomstsystemet blev ligeledes opretholdt, men det blev underlagt politisk styring.
Den afgørende forskel i forhold til andre lande var valg truffet i 1980'erne, i Danmark med Fælleserklæringen 1987. Mens virksomheder og husholdninger i andre lande blev kastet ud i den globale konkurrence på egen hånd, blev det i Danmark den samlede samfundsøkonomi. Risikoen ved den globale konkurrence blev et fælles anliggende underlagt demokratiske beslutninger.
Det er store og ekstremt komplekse historiske udviklinger, der blotlægges og analyseres i 'Myten om den danske model'. Så det er kun naturligt og acceptabelt, at der sine steder klippes og hugges et par tæer og hæle.
Myten om den danske model er en fremragende, indsigtsfuld og inspirerende bog.
Historiker
Anmelderen, en historiker, finder således, at Pedersen har tilbøjelighed til at læse Socialdemokratiets programmatiske tekster gennem det 20. århundrede lidt for meget på deres glatte ansigt. Derved tages der ikke højde for deres iboende dobbelttydighed, der skulle sætte partiet i stand til at operere i et landskab med politiske konkurrenter på højre og venstre side.
Det forlener sine steder i Pedersens analyse Socialdemokratiets udvikling med karakter af velgennemtænkt masterplan, hvor der ofte snarere var tale om at lægge skinner, mens toget kørte. Det svækker dog på ingen måde bogens grundlæggende analyse.
'Myten om den danske model' er en fremragende, indsigtsfuld og inspirerende bog, der varmt kan anbefales til alle, der søger indsigt i den danske arbejdsmarkedsmodel og forståelse for, hvordan den voksede sammen med det politiske system og blev en decideret dansk samfundsmodel.
En model med ritualer som overenskomstforhandlinger, hvis påståede civilsamfundsautonomi, vi kan lune os ved, men hvis fundamentale karakter af netop ritual, vi gør klogt i at erkende.
Få GRATIS nyheder fra Danmarks største politiske redaktion
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/15962/niels-wium-olesen.jpg)
Niels Wium Olesen
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/761/ove-kaj-pedersen.png)