Seniorer er oversete iværksættere
Det danske samfund spilder gode kræfter, når seniorer ikke får støtte til at starte som selvstændige, skriver Abelone Glahn, der mener, at der er flere arbejdssultne seniorer, end vi tror.
![Jeg tror helt bestemte, at nogle seniorer kunne fastholdes, hvis man hjalp dem lidt i gang, skriver Abelone Glahn.](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=2560,f=jpeg/https://legacy.altinget.dk/images/article/283764/120118.jpg)
![Abelone Glahn](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/7117/abelone-glahn.jpg)
Abelone Glahn
Journalist, forfatter, kommunikationsrådgiverEt stigende antal modne danskere vælger at pensionere sig selv. De forlader arbejdsmarkedet, længe før de runder 67, og lever primært af udbetalinger fra arbejdsmarkedspension eller egen pension.
Antallet af selvpensionerede er fordoblet siden 2017 ifølge 3F og Danmarks statistik. De udgør cirka to procent af arbejdsstyrken mellem 60 til 66 år.
En såkaldt selvpensionist modtager ingen offentlige ydelser, så som efterløn, kontanthjælp, dagpenge eller SU, og må tjene maksimalt 13.253 kroner om måneden. Til sammenligning modtager hver tredje senior en offentlig indkomstoverførsel.
Samtidig er omkring fire procent i samme aldersgruppe såkaldt selvforsørgede, det vil sige seniorer uden en erhvervsindkomst, uden en indkomstoverførsel og uden udbetaling fra egen pension. De kan have formueindkomst eller være forsørget af andre ifølge Forsikring & Pension.
Altså er seks procent af arbejdsstyrken mellem 60 til 66 årige gået fra "før tid". Ikke alarmerende mange, men alligevel en slat. Kunne man gøre noget for at holde på dem?
Ja, jeg tror, at nogle helt bestemte kunne fastholdes, hvis man hjalp dem lidt i gang.
Men hvorfor går folk overhovedet fra så tidligt?
Der er to hovedårsager: Dels fordi de har sparet nok op til at kunne gå fra og nyde en arbejdsfri tilværelse med andre gøremål. Dels fordi de føler sig tvunget til det, fordi de efter langtidsledighed ikke kan udholde at søge flere job forgæves og ikke længere kan få dagpenge.
Når vi ser på dem, der er over 80 og stadig arbejder, er 60 procent af dem selvstændige.
Abelone Glahn
De, som af nød vælger at træde ud, kunne være værd at bruge kræfter på at få ind igen. De melder sig ud af arbejdsmarkedet og må tage hul for tidligt på deres opsparing, leve af deres ægtefælles indkomst eller supplere med småjob.
Desuden ryger de ud af statistikken over arbejdsstyrken og bliver regulært usynlige. Også derfor bliver nogle tal for ledighed hos seniorer i mine øjne vildledende: Der er flere arbejdssultne seniorer, end dem, der registreres af a-kassesystemet og nævnes i arbejdsgivernes jubeltal for, hvor mange seniorer, de har sørget for at få i arbejde.
En anden gruppe, der også er usynlige, men i den grad stadig aktive på arbejdsmarkedet, er de selvstændige.
Ifølge Seniortænketankens kortlægning er cirka en tredjedel af dem, der arbejder efter at have rundet pensionsalderen, selvstændige eller freelancere.
De ikke alene arbejder i flere år efter pensionsalderen end lønmodtagerne, de udgør også 40 procent af dem, der stadig arbejder, når de er mellem 70 og 79. Når vi ser på dem, der er over 80 og stadig arbejder, er 60 procent af dem selvstændige.
Det kunne tyde på, at selvstændighed er motiverende for at fortsætte. Personligt bliver jeg 70 år ved næste fødselsdag og har været selvstændig i 25 år 1. august i år. Og jeg fortsætter, efter at have været lønmodtager et års tid i forbindelse med en pasningsorlov.
Jeg er nu tilbage i selvstændigheden og vil gerne slå et slag for dens livgivende effekt: Jeg bestemmer selv over arbejdstid, arbejdsomfang og arbejdslængde. Jeg lever uden dårlige chefer, og jeg kan flekse, når jeg vil.
Vi savner målrettede forløb om soloselvstændighed til dem, der er i fare for at selvpensionere sig af nød.
Abelone Glahn
Jeg arbejder i kommunikationsbranchen, og jeg bestemmer selv, hvad jeg vil lave, hvis jeg vel at mærke kan finde nogle kunder til det.
Jeg har dog også udfordringer med at skulle sælge mig selv, lave samtlige administrative opgaver selv og sørge for videreuddannelse. Men det har jeg 25 års erfaring i, og det går stadig ganske udmærket.
Hvorfor er der så få, der kan se potentialet i de ofte ti år yngre mennesker, der måske allerede i slut 50'erne pensionerer sig selv i afmagt? Skønne spildte kræfter.
Der burde være organiseret hjælp til og undervisning i at starte for sig selv med netop de udfordringer, som det giver at være i sit tredje arbejdsliv. Nogle vil med den rette rådgivning kunne blive selvstændige, til de kan gå på efterløn eller måske fortsætte endnu flere år.
En meget stor del af dem, der går selvstændigt, ofte i sluthalvtredserne, bliver soloselvstændige.
De freelancer med held for deres tidligere arbejdsplads og leverer specialydelser, som ikke nødvendigvis kræver en fast stilling med høj anciennitetsløn, pensionsordning og lignende. Et win-win for både arbejdsgiver og freelancer. Også fordi den selvstændige kan skærpe sin specialviden og levere til andre, der også kun ønsker netop den ydelse.
En del seniorer ville kunne få nogle rigtig gode arbejdsår, også længe efter de 67 er rundet, og netop opnå at få den fleksibilitet, som seniorer så tydeligt ønsker, men som arbejdspladserne er mærkeligt uinteresserede i at tildele seniorer.
"Jamen, det skaber bare et prekariat, som underbyder og går for en luset løn". Nej, ikke hvis de klædes ordentligt på til at prissætte og sælge sig ind, fastsætte omfang og arbejdstid. Det er ikke noget, man mestrer fra dag et, men det kan læres.
Arbejdsgiverorganisationerne og de faglige organisationer melder hus forbi på at klæde seniorerne på til en ny tilværelse som selvstændig.
Organisationer melder hus forbi på at klæde seniorerne på til en ny tilværelse som selvstændig.
Abelone Glahn
Det sker ikke engang, når der fyres medarbejdere, som kunne hjælpes videre ved i det mindste at få en introduktion til et arbejdsliv som freelancer. Enkelte får tilbudt et outplacement-forløb, men selvstændighed kommer kun på tale, hvis klienten selv bringer ideen op.
Hvis man spørger arbejdsmarkedets parter om forberedende freelancekurser for dem, der står over for den reelle pensionsalder, er svaret det samme: "Det er ikke vores opgave, når de er over 67".
Vi savner målrettede forløb om soloselvstændighed til dem, der er i fare for at selvpensionere sig af nød, fordi de er røget ud af a-kassen efter lang tids ledighed, og stadig ikke kan skaffe sig hverken job eller seniorjob.
Det er næppe hver eneste, der har lyst til at få foden under eget bord, men stærke kompetencer går til spilde, og følelsen af fiasko er heller ikke godt for helbredet på længere sigt.
Jeg aner et meget lille lys i horisonten: Forleden fik jeg en invitation til Startupplanet, som i år har fokus på tre grupper, der sjældent ses i iværksættesammenhæng: Veteraner, Etniske minoriteter – og, tadah, seniorer!
Det er første gang, jeg oplever nogen tage denne bold op og målrette et forløb til seniorer, i dette tilfælde defineret 50 til 65-årige bosat i København. Forløbet er et samarbejde mellem Københavns Kommune, Ældre Sagen og Danske Iværksættere.
Her er der tale om et forløb, som inspirerer og underviser i, hvordan man håndterer at gå videre med sine egne ideer, som sin egen chef, foden under eget bord i de næste 15 år. Ikke nødvendigvis med vækstvirksomheder, men som soloselvstændige baseret på årelang, nyttig erfaring.
Forhåbentlig vil mange se det som en oplagt mulighed for at stemple ind, hvor andre stempler ud.
Få GRATIS nyheder fra Danmarks største politiske redaktion
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/person/7117/abelone-glahn.jpg)