Carson: Religiøs republikansk outsider og den eneste, der kan slå Clinton
VALGPORTRÆT: Han er en af verdens dygtigste neurokirurger, men har aldrig bestridt et politisk embede og ved intet om udenrigspolitik. Alligevel konkurrerer han med Trump om førstepladsen i det republikanske primærvalg. Mød valgets ultimative, dybt religiøse outsider.
![](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=2560,f=jpeg/https://legacy.altinget.dk/images/article/144184/21630.jpg)
![Annegrethe Rasmussen](https://www.altinget.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=64/https://legacy.altinget.dk/images/Writers/4711-annegrethe-rasmussen-2-48.jpg)
Annegrethe Rasmussen
JournalistWASHINGTON DC – Der findes en mand, som mystificerer såvel medierne, kommentatorerne og det politiske Amerika langt mere end Donald Trump. Mangemilliardæren har i det mindste blandet sig i den politiske debat fra New York i årtier; fra sidelinjen, javel, men fra den komfortable position som den evige enfant terrible og outsider har byggematadoren haft højlydte og demonstrative holdninger til alt fra præsident Obamas sundhedsreform og dåbsattest til frihandel og udenrigspolitik. Den succesrige reality star har også truet det etablerede republikanske parti med at stille op i flere omgange.
Sådan er det ikke med Ben Carson, det republikanske primærvalgs ultimative outsider.
I årtier var Carson et respekteret navn i lægeverdenen. Den succesrige hjernekirurg, der har læst på Yale, var den første, der formåede at skille et sæt siamesiske tvillingers hjerner ad med succes. Men den succesrige mønsterbryder, som kom fra et fattigt sort hjem med en striks mor som enlig forælder og forbillede, har aldrig bestridt et politisk embede, eller haft ambitioner om at stille op som folkevalgt.
To taler der skabte en kandidat
Alt dette ændrede sig efter to taler han holdt om sit liv og sin tro i 2013, da han stadig var leder af det hjernekirurgske børnecenter ved Johns Hopkins Hospital i Baltimore, Maryland. Først talte han som inviteret den 23. februar i Washington DC ved den såkaldte National Prayer Breakfast – et årligt religiøst møde, hvor ledere fra alle verdens trosretninger er repræsenterede og mødes henover morgenmad, og hvor præsident Obama også var til stede.
Måneden efter talte han ved CPAC i Maryland. CPAC (Conservative Political Action Conference) er et politisk mødested for USA’s konservative. Under denne tale begejstrede den talentfulde chefkirurg mængden med en overbevisende, dybt konservativ, personlig og rørende fortælling.
Efter alt at dømme var det den stærkt positive reaktion på disse to taler, der plantede ideen i Carsons univers: han besluttede sig for – som konservativ og religiøs mestertaler med en besnærende og fængende personlig historie hentet direkte ude af den amerikanske drøm – at gå ind i politik. Den 4. november samme år meldte han sig ind i det republikanske parti med en bemærkning om, at det var en ”pragmatisk beslutning, fordi jeg overvejer at stille op til præsidentvalget i 2016.”
Carson er den eneste der kan slå Clinton
Og det gjorde han så. Efter sin pensionering året før meddelte Carson den 3. maj 2015, at han var kandidat til præsidentvalget.
Ganske hurtigt lå han pænt i meningsmålingerne og i månedsvis har han været en fast nummer to: for et par uger siden overhalede han endda Donald Trump og erobrede førstepladsen. Pt. ligger han ifølge Real Clear Politics på 21.8 procent i et vægtet gennemsnit blandt samtlige anerkendte målinger, mens Trump fører med 24.8 procent. Interessant nok er Carson imidlertid den eneste republikanske udfordrer, der ville kunne slå den formodede demokratiske modkandidat, Hillary Clinton (48-44.8), Trump ville tabe stort til Clinton med omkring fem procentpoints.
At Carson ligger så lunt i svinget, har forbløffet alle. Ofte bliver han markedsført som ”anti-Trump”-kandidaten, fordi hans bløde og inkluderende stil er direkte modsat Trump, der er en klassisk agitator, som hidser sig op og ofte råber og promoverer sig selv på grænsen til det skamløse.
Carson derimod har gjort det til sin kampagnes adelsmærke, at han aldrig hidser sig op og aldrig hæver stemmen. Hans næsten hypnotisk messende og venlige stil skygger imidlertid for budskaber så aggressive og yderligtgående at, de aldrig er set før i moderne mainstream politik.
Menneskeskabte klimaforandringer er latterlige
Hans dybe religiøse overbevisning som Syvendedag Adventist forklarer visse af hans standpunkter, men ikke alle.
Han tror på Skabelsesberetningen og har kaldt Big Bang-teorien om universets skabelse for ”latterlig.” Han tror kun på Darwinisme og evolution som ”noget der foregår indenfor allerede skabte arter” og har sammenlignet homoseksuelle med pædofile og mennesker, der har sex med dyr.
Han går ikke ind for homoægteskaber (en ret, der nu er stadfæstet i USA af Højesteret), men registrerede partnerskaber. Han er modstander af abort og tror ikke på, at den globale opvarmning er menneskeskabt.
Endelig har han i Washington Post kaldt Obamacare, præsidentens sundhedsreform, for ”det værste der er hændt USA siden slaveriet. Reformen handler ikke om sundhed men om statens kontrol med individet.”
Holocaust og homoseksuelle
Disse standpunkter kan dog rummes indenfor det republikanske parti, hvorimod andre er mere kontroversielle. Carson har eksempelvis udtalt, at Holocaust kunne være undgået, hvis blot jøderne havde været bevæbnede (som en kommentar til den standende amerikanske debat om bedre våbenkontrol).
Han mener, at de ægyptiske pyramider i Giza blev bygget som opbevaringssteder for korn, og at USA er udsat for en ”muslimsk infiltration.” Han er også kommet for skade at udtale, at han ikke mente, at en muslim burde kunne blive præsident i USA.
Det standpunkt skabte så megen ballade indenfor det republikanske parti, at han senere måtte præcisere, at han ikke agtede at indføre religiøse kriterier for præsidentposten (et krav, der i givet fald ville være forfatningsstridigt), men at han henviste til det uforenelige ved at være præsident i en stat, hvor religion og politik er formelt adskilte, hvis man gik ind for Sharialov.
Endvidere har han sammenlignet ”Amerikas forfald” med Romerrigets og sagt, at han muligvis ville opretholde undervisningsministeriet – et ministerium som mange konservative går ind for at lukke, fordi de mener at al undervisningspolitik hører under de enkelte stater – med det ene formål at tjekke, at skoler, gymnasier og universiteter ikke bedriver venstreorienteret og anti-amerikansk propaganda.
Som han siger, så ”vil enhver, der færdiggør et studie i politik eller i historie her til lands, være klar til at tilslutte sig ISIS” fordi undervisningen, ifølge Carson, er så kritisk over for USA. Torsdag sammenlignede han frygten for, at terrorister ville snige sig ind som syriske flygtninge til USA, med menneskers forståelige angst for ”hunde med rabies.”
Gud hjælper til
Endelig er Carsons skattereform inspireret af Bibelen. Han går ind for såkaldt tiende, en skat på 10-15 procent, der efter uafhængige økonomers beregning ville medføre et underskud på en billion dollar (syv billioner kroner). Tiende er betegnelsen for den afgift, som ikke-gejstlige kristne ifølge Det Gamle Testamente skulle betale til aflønning af præster, bygning af eller vedligeholdelse af kirker (samt hjælp til fattige).
Carson bruger i det hele taget ofte sin kristne tro aktivt. Som sidst i oktober hvor den pensionerede hjernekirurg talte til et valgmøde på en kristen skole i Colorado. Fra den beskedne scene fortalte han tilhørerne om, hvorfor han var velegnet som præsident:
”Faktisk elsker jeg, når folk kommer op til mig og oprørt indvender: M-m-men du har aldrig været valgt til noget i politik. Du kan umuligt vide, hvordan man agerer som politiker! Nå, svarer jeg. Lad mig lige fortælle dig noget: Noas Ark blev bygget af amatører. Titanic blev bygget af professionelle."
Carson smilte blidt og førte sine fingerspidser sammen, en gestik han ofte benytter. Publikum gik amok i klapsalver og som New York Times fortæller i en reportage fra vælgermødet i denne uge, så er svaret på hans popularitet enkelt: ''Folk er dødtrætte af politikere.''
Carson tilbyder en simpel, upoleret løsning. Som Daily Beast skriver i en kommentar i denne uge:
”Amerika elsker narrativer som Carsons, fordi de fjerner al kompleksitet fra jordens overflade. Livet bliver ufatteligt let at forstå, fordi påstanden er, at alle problemer simpelt hen forsvinder, hvis man blot beslutter sig for det, arbejder hårdt og tror på Gud.”
Sort tale om udenrigspolitik
At politikerleden stikker så dybt blandt de republikanske græsrødder at enhver, der slår sig op på at være den ultimative amatør vinder frem, synes klart. I hvert fald har eklatante fejlskud fra Carson over de sidste uger ikke gjort nævneværdige indhug i hans popularitet. Som da det eksempelvis stod klart, at adskillige påstande fra hans selvbiografi ”Gifted Hands” ikke kunne bevises og sandsynligvis var enten stærkt overdrevne eller direkte usande.
Eller det faktum, at han simpelt hen ikke aner, hvad han taler om, når han udtaler sig om udenrigspolitik. I flere tilfælde indenfor de seneste uger har Carson decideret talt sort, når han bliver spurgt om, hvad hans politik over for ISIS, Irak eller Syrien mon går ud på. Selv venligtsindede journalister og studieværter fra konservative Fox News har ikke kunnet få hoved og hale på, hvad han mente, da han i denne uge igen udtalte sig om situationen i Syrien i et interview med Cris Wallace fra Fox News Sunday.
Men et er, at et betydeligt segment af især de rurale og kortuddannede vælgere ikke kan få nok af amatøren og outsideren – hvad siger kandidaten selv om sin manglende formåen indenfor især udenrigs- sikkerheds- og forsvarspolitik? Som oftest svarer Carson, at han forlader sig på sine rådgivere. Og at han med tiden nok skal få styr på det, ikke ulig Trump, i øvrigt, som også siger, at han har ”verdens bedste rådgivere” når han er presset.
I denne uge udtalte en af dem, der har rådgivet kandidaten til New York Times, at Carson var på en stejl læringskurve, ligesom Carson selv henviste til, at han ”ligesom læger er på turnus” også var i færd med ”livslang efteruddannelse” på udenrigsområdet.
”Et af de klogeste mennesker på kloden”
Det var dog sværere for Carson og hans kampagne at bortforklare, at hans folk i ugens løb lagde et billede ud på Twitter, der placerede fem amerikanske stater forkert på landkortet. Washington Post opdagede fadæsen med det samme, og Carson blev gjort håbløst til grin på de sociale medier. Fejlen blev slettet, men internettet glemmer aldrig den slags.
Kunne Carson så vinde nomineringen med denne profil? Næppe.
Det er han imidlertid selv overbevist om. For det er Guds vilje. Som Washington Post skrev i sidste uge i en gennemgang af fem af hans bøger: ”Ben Carson blev overbevist om to ting, da han var teenager. For det første, at han var enestående talentfuld, ’et af de mest spektakulære og klogeste mennesker i verden.’ For det andet, at Gud ville svare på hans bønner, uanset hvor specifikke disse bønner måtte være. Carson overtog fuldt ud sin moders mantra: "Hvis du beder Herren om noget og er overbevist om, at Han vil opfylde din bøn, så vil det ske.”
Annegrethe Rasmussen er udenrigskorrespondent i Washington DC
Annegrethe Rasmussen skrev for Altinget fra Washington frem til udgangen af 2015.
Redaktionen blev da opmærksom på, at der blandt hendes artikler forekommer tilfælde, hvor der er en for Altinget uacceptabel grad af afsmitning i sprog og / eller tankerække og fakta fra andre mediekilder, og hvor disse kilder ikke er angivet.
Redaktionen har ikke konstateret sådanne mangler ved artiklen ovenfor, men såfremt redaktionen modtager oplysninger herom, vil Altinget tage de fornødne skridt.
Se i øvrigt Kulturministeriets vejledning for god citatskik og plagiat i tekster her.